- Tidigare i "Nashville"... - Ni var jättebra.
Var det inte brist på kohesion?
Ni kanske borde ta reda på vilka ni är som grupp.
Vi återvänder dit vi var i går. Han som du kallade farbror, var är han?
Nej!
Det är ingen fara.
En bit av mig fattas. Jag vill inte förstöra det här...
Tyst.
- Kom och hämta den! - Det luktar så gott.
- Du är en fantastisk storasyster. - Tack.
- Men var är pappa? - Var tror du?
- Det är inte sant. - Jo, det är det.
- Varför trodde du det? - Du var alltid så bister och butter.
- Det är bara så jag ser ut. - Jaså...
Du kidnappade mig och slängde ut mig i skogen.
- Du gillade inte mig. Erkänn. - Du är knäpp.
Den är här så god.
- Vi behövde bara ta en burgare ihop. - Och pommes frites.
- Herregud. Du har... - Var?
Överallt.
Jag bör varna dig om att jag inte dansar.
- Vad ska jag göra? - Bara blunda.
- Och nu, då? - Gör ingenting.
- Ska vi åka hem nu? - Jag vet inte.
Vill du följa med hem till mig?
- Är du säker? - Ganska säker.
- Vad då? - Ingenting. Skydd.
- Förlåt, det har jag inte tänkt på. - Inte jag heller.
Jag kan gå in på ett apotek eller nåt.
- Det är väl en bit bort, antar jag. - Vi kanske borde vänta.
Vi kan absolut vänta.
Tills flickorna är ute nån kväll.
- Och Jake är hos sin pappa. - Ja.
- Blir det bättre? - Tycker du inte det?
- Jo. - Okej, bra.
De är i Atlanta första veckan i juni men sen kan vi ordna nåt.
- Inget efter maj, Bucky. - Då kör vi.
- New York-grejen är enorm. - Jag har studio med mitt band i juni.
- Är det ett sidoprojekt? - Tyst.
- Då kör vi. - Från refrängen.
- Måste jag sjunga de höga partierna? - Du har den tjejiga rösten.
- Kan inte en tjej sjunga det? - Då kan vi göra oss av med dig.
Jag menar allvar. Nån som är snygg, har talang och kan sjunga högt.
- En tjej? - Jag tycker att det är en bra idé.
- Det är inte en helt galen idé. - Det funkar bra för Little Big Town.
- Vi kanske behöver en tjej. - Ja, vi hittar oss en tjej.
Hej.
Jag kan inte föreställa mig vad du genomgår.
Att uppleva all den smärtan.
Jag tror att det är bra.
Det styrde mitt liv utan att jag visste det.
Jag var ett barn och blev våldtagen.
Det är så jobbigt att bara höra de orden.
Vem vet vad som hade kunnat varit annorlunda? Kanske allt.
- Tror Darius det? - Det är logiskt.
Alla val jag har gjort kanske har påverkats av det här.
- Alla val? - Ja.
- Även oss? - Sluta.
- Tänk inte så. - Om det är så vill jag veta det.
Jag försöker reda ut mitt eget liv just nu.
Jag är långt ifrån färdig.
Älskling? Även oss?
Herregud, det tar en evighet i dag.
Herregud. Allvarligt?
Du blir sen om de inte skyndar på.
- Skynda på. - Titta, Maddie.
- Vänta... - Hade inte de gjort slut?
Herregud.
- Det här är helt galet. - Ska jag stanna med dig?
Nej, du måste gå. Jag klarar mig.
- Hej. Jag tänkte ringa dig. - Jag hann före.
Jag tänkte på vårt problem med schemat.
Jag ska spela på Bluebird i morgon.
Men från i övermorgon är jag rätt ledig.
Barnen är inte hemma.
Så bra, för Jake ska vara hos sin pappa.
- Så okej? - Okej.
- Okej, bra. Hej då. - Hej då.
Okej.
Förlåt mig. Det blev visst lite falskt.
Jag börjar om från början.
- Det här funkar ju inte. - Det här kommer att ta månader.
Känner vi ingen vars kusin kan sjunga?
- Någons kusin? - Jag menade inte bokstavligen.
Gunnar får sjunga det höga.
- Nej, det ska han inte. - Lyssna.
Vem är det?
- Det var jättebra. - Du är fantastisk.
- Jag heter Avery... - Vi letar efter någon som du.
Förlåt, vi är ganska tagna. Vi letar efter en bakgrundssångerska.
- Men det vill du nog inte göra. - Jag heter Will.
Jag vet. Will Lexington. Och du är Avery Barkley och du Gunnar Scott.
Jag heter Alannah. Ni sjunger väl inte ihop?
- Jo, det gör vi. - Nu gör vi det.
Föreställ dig hela ditt liv utan traumat.
Hur hade du varit som mor? Hade du ens blivit mor -
- fru eller kändis?
Kanske inte.
Om jag inte behövde ständig bekräftelse från andra...
Du är en fantastisk människa, Juliette. Glöm aldrig det.
Jag har alltid känt att avstånd till andra. Som om jag var av is.
Du har dragit till dig så många människor.
Du har blivit en charmig, fängslande och oemotståndlig narcissist.
För att du var tvungen.
Det här hände när du var för liten för att förstå.
- Hur ska jag börja bearbeta det här? - Det har du redan gjort.
Du bearbetade det så fort du började minnas.
- Du har sökt efter det hela livet. - Okej. Vad händer nu?
Du är i ett viktigt skede nu. Du har genomgått en förändring.
Det är dags att hjälpa andra. Vi har ett stödprogram som kan vara nåt.
- Vad innebär det? - Man jobbar med barn...
...som har upplevt trauma och förlust. Det är i Bolivia.
- Bolivia? - Ja. Du åker om ett par dagar.
Va? Nej, det kan jag inte göra.
Du måste agera nu innan ditt vardagsliv förstör ditt uppvaknande.
Det är bara två veckor. Du måste se om det är din väg.
- Ligger det i södra Oregon? - Ja, det är en liten stad.
- Har du stor familj? - Enda barnet. Jag var ensam ofta.
Jag var en nörd och kände mig osynlig tills jag upptäckte musiken.
Då hade det ingen betydelse längre.
- Jag flyttade när jag var 16 år. - Jag förstår vad du menar.
Jag ville hitta folk som var som jag.
- Hur länge har du varit i Nashville? - Några månader. Jag älskar det.
Har du inget emot konkurrensen från alla som försöker slå igenom?
Jag tänker inte så. Jag bara älskar musik.
- Om det är ödet händer det. - Bra attityd.
- Vad känner du inför turnerande? - Jag skulle älska det.
Så ditt schema är öppet?
Du har inget förhållande eller hund?
Nej, jag är fri som en fågel.
- Härligt. - Fantastiskt.
Det var kul att träffa dig. Tack för det här. Vi hör av oss.
- Härligt. Tack. - Trevligt att träffas.
Redan? Du frågade om hon hade pojkvän.
- Jag frågade om hon hade hund. - Eller hur...
- Du hade gjort så med en kille. - Det kan jag inte förneka.
- Hittade ni allt ni behövde? - Ja, sir.
Är de där bra?
Håller de längre än en-två rakningar?
- Ja, de håller länge. - Okej.
- Hittade ni allt ni behövde? - Ja, sir.
- Vill du ha nåt? - Nej tack.
- Jag har tänkt på det du sa om oss. - Jag med.
- Jag vill prata med dig om en sak. - Okej.
Darius säger att jag är i ett viktigt skede i mitt liv.
- Vad betyder det? - Att jag borde ta mig an ett projekt.
Det låter bra. Vad för slags projekt?
Jag ska inte hjälpas, utan hjälpa andra som har upplevt trauman.
- Det låter jättebra. - Ja.
- Han tror att jag kan påverka. - Det låter bra.
Problemet är att det här stödprogrammet...
- ...ligger i Bolivia. - Bolivia?
- Menar du allvar? - Det är bara en kortare period...
...tills jag vet om det är nåt jag vill göra.
Du skulle behöva stanna här med Cadence om det går bra.
Oj. Jag vet inte hur jag känner inför det här.
Du måste tänka igenom det.
- Det har jag. Det är en kort resa. - Du vet inte om det är säkert.
Jag kan ta hand om mig själv. Det vet du.
Det är inte det. Jag bara...
Jag litar inte på den där killen. Varför låter du honom styra ditt liv?
Det är mitt liv. Jag låter inte honom styra mig.
- Har jag ens nån talan i det här? - Självklart.
Okej, då ska jag tänka på saken.
Okej.
- Maddie? - Herregud.
- Jag har ringt. - Jag har inget att säga.
- Rör mig inte. - Jag vet varför du är arg.
Vad pågår med Mia? Har du sett videon?
- Försökte du gömma mig från henne? - Nej, hon är galen.
- Du träffar henne. - Vi har gjort slut.
Kan vi gå nån annanstans?
- Skämtar du? - Rör inte min kamera.
Tack.
Hur är det? Vad har hänt, hjärtat?
Det här är så sjukt.
- Blev någon skadad? - Nej, så var det inte.
Kan du ge din syster och mig ett ögonblick?
- Tack. - Ja, ja...
Kom igen. Vad håller du på med?
- Tack. - Får jag fråga en sak?
- Vad betyder han för dig? - Jag vet nog inte det än.
Han kanske är en bra kille eller en dålig.
- Jag dömer inte... - Jo.
Nej, jag ser vad jag ser och bryr mig om dig.
Ta inte illa upp, men jag har gått igenom det här förr.
Jag är mer orolig över -
- att han ibland är så närvarande och ibland är han bara borta.
Det måste vara jobbigt.
Jag bryr mig verkligen om honom.
Du måste ta reda på vad du vill. Det som oroar mig -
- är att när man har en relation med någon som är så känd...
- ...kan man förlora sig själv. - Så blir det inte.
- Har du skrivit musik på sistone? - Jag har varit upptagen.
Det är min poäng. Det där har inget med din musik att göra.
- Dömer du mig nu? - Nej, det gör jag inte.
Jag vill inte att du ska glömma dig själv.
För du är fantastisk.
Kan vi prata om det här senare?
Visst. Uppläxningen är över.
God natt.
- Hej. Jonah Ford. - Deacon Claybourne.
Det är en ära att få träffa er.
Förlåt att jag klampar på, men jag skulle vilja prata med er dotter.
Jag vill prata med dig först. Jag har förstått han ni två...
Hej.
- Så... - Pappa.
Du får hata mig, men lyssna i alla fall.
Mia inbillar sig. Vi har gjort slut.
Jag är lika arg som du.
- Jaså...? - Fattar du inte?
Folk får säga vad de vill om mig även om det är lögn. Det är irrelevant.
Jag kan hantera allt förutom att du inte tror mig.
Det känns som om jag inte har någon kontroll.
Jag kan inte fortsätta upprätthålla den här charaden.
Du är på toppen av din karriär. Dina turnéer är slutsålda.
- Alla älskar dig. Din musik... - Det är skit.
Jag kan inte ens lämna mitt hem.
Jag är så nervös hela tiden.
Jag måste alltid uppträda eller låtsas leva livet på Instagram.
Jag förstår det.
Ibland känns det som om jag är en pajas i mitt eget liv.
Alla vill att man ska vara någon som inte existerar.
Allt jag vet är att när jag är med dig är jag mig själv.
När du vänder mig ryggen blir jag rädd.
Det var inte meningen.
Jag gömmer dig inte. Jag behöver dig.
- Menar du det? - Ja.
Häng med ut i kväll. Det är bara ett EP-släpp.
- Men jag vill ha med dig. - Jag har planer i kväll.
Som jag kan ändra.
- Jonah Ford är här! - Jag vet.
Låt din syster vara.
Självklart. Jag är ingen barnunge.
- Det blir ingen övernattning. - Okej. Vänta, varför inte?
Cassie sa att hennes mamma har fått ett sammanbrott.
- Tjuvlyssna inte. - Allvarligt?
Hej, det är Jessie. Lämna ett meddelande.
Daphnes övernattning har blivit inställd.
Så vår kväll är väl det också.
- Hallå? - Hej, Alannah! Det är vi.
- Hej. - Vi är ledsna att behöva säga detta.
- Vi har dåliga nyheter. - Ta det inte för hårt.
- Vi vill att du ska spela med oss. - Okej.
Jag har också dåliga nyheter. Jag tackar ja.
- Härligt! - Nästa chock är...
- ...att vi har en spelning ikväll. - Vill du vara med?
Det tror jag nog att jag klarar av. Jag får låtsas spela cool.
- Kom över till Tracks. - Det ska jag göra. Tack, hör ni.
Vi ses snart.
- Hej, pappa. Ursäkta. - Ingen fara.
- Övernattningen blir av. - Jaså?
Mamman mår bra. Fortsätt skriva.
- Min skjuts är här. - Okej. Ha det så kul.
- Du med. Snygg skjorta. - Tack.
- Hur mår ni? - Spagettin är inte populär.
- Repet gick jättebra. - Härligt.
Jag åker tidigare till spelningen.
Vilken spelning? Förlåt, det hade jag helt glömt bort.
Vi pratade om det i morse. Du sa att det var lugnt.
- Jag har haft mycket att tänka på. - Jag förstår.
Det kanske är olägligt, men jag vill prata med dig igen om hjälpresan.
- Jag måste ge Darius ett besked. - Jag ska ju ut på turné.
- Cadence, då? - Jag är bara borta i två veckor.
Emily kan bo här. Jag behöver det här.
Jag behöver ett privatliv som bara är mitt.
- Ett vanligt liv duger. - Vad menar du?
- Du vet vad jag menar. - Nej.
Du är helt besatt av den här gruppen.
Det är allt du pratar om. Du är inte närvarande när du är här.
Det här är första gången på länge som jag kan känna mitt liv!
- Vet du vad det innebär? - Jag, då?
Det där är så manipulativt.
- Det där är orättvist. - Är det?
- Jag kan inte fatta det här. - Behöver du ens oss längre?
Förutom att rädda dig.
Du behöver inte rädda mig.
Jag är räddad.
Tack. Vi älskar dig, Jonah.
Känns det bra. Du är så vacker.
- Jonah kysser henne. - Lyllo henne.
- Ska vi gå? - Menar du det?
Han går. Jag vill ha en bild, Jonah!
Det är kallt i kväll. Det vore trevligt med en brasa.
Ska jag göra upp eld?
Den öppna spisen funkar inte.
Så jag vet inte ens varför jag sa det. Jag måste vara nervös.
Jag tror att vi...
- Säg, du. - Jag kan inte fatta att det händer.
Inte jag heller.
Det är inte för sent att ändra dig.
Jag kommer inte att ändra mig.
- Jag gillar att vara här. - Jag med.
Du bor ju här.
- Förlåt. - Det är ingen fara.
Förlåt mig.
Sluta be om ursäkt, Deacon. Det är ingen fara.
Herregud. Jag trodde att jag kunde.
- Det är ingen fara. - Jag ville.
- Jag måste gå. - Nej, sluta. Det är okej.
- Om du vill... - Det är inte okej.
Om du måste prata om Rayna är det lugnt.
- Nej, det är det inte. - Jo, jag lovar.
Det har gått elva månader.
Jag kan ge dig veckor och dagar.
Men det har inte gått en dag utan att jag har brutit ihop...
- ...på det ena eller andra sättet. - Jag förstår.
Flickorna verkar må bättre.
Jag tror det i alla fall.
Det betyder bara att jag måste...
Du kan inte hålla det här inom dig, Deacon.
Jag vet inte vad jag sysslar med.
Se på mig. Det gör inget.
- Hurdan var du som barn? - Det är lustigt.
Jag gillar inte att tänka på det. Jag kom inte överens med pappa.
- Jaså? - Jag försökte undvika honom.
- Var det så illa? - Ja.
Han slog mig. Mycket, faktiskt.
När man är barn tror en del av en att det är normalt.
Men man vet nånstans att det inte är det.
Det jobbigaste var att inte veta hur han skulle vara.
- Otäckt. - Det kunde vara det.
Men för det mesta ville jag bara vara med honom.
Det kvittade vad vi gjorde. Jag ville bara umgås.
Och göra det som pappor och söner gör.
Det är det en son behöver av sin far. Älskad, oavsett vad.
- Oroar du dig för det med Jake? - Ja, det gör jag.
Jag har alltid i hemlighet önskat att jag hade en son.
- Jaså? - Ja.
Jag ville veta hur det kändes.
Ursäkta mig. Du har grävt. Det är inte tillåtet.
- Ursäkta? - Du har ätit upp mandelkrokanterna.
- Det är ju det som är det godaste. - Dålig stil.
Hela den där plåten, de glaserade och de med choklad och bacon.
Och de med strössel så klart.
Baconregnbågsströsselmunkar åt alla!
- Tack, Jonah! - Ingen orsak.
- Det här är trevligt. - Du har ett fint golv.
När jag var liten brukade jag räkna stjärnorna innan jag somnade.
Det vore fint att sova utomhus tillsammans någon gång.
Ja. Kanske vi en flod.
Ja.
Då skulle vi kunna räkna stjärnorna tillsammans.
Jag är ledsen, Jessie.
Jag är rädd att jag är trasig.
Hej, älskling.
Förlåt att jag inte är en normal människa.
Du förtjänar en normal människa i ditt liv.
Det är lugnt. Jag är van vid dig. Typ.
Du har fel. Jag behöver dig.
Mer än nån annan.
Jag är vaken.
- Varför blundar du, då? - Jag är trött. Vad är klockan?
Nästan sex.
- Ska du gå? - Nej, det hade jag inte tänkt.
Men nu ska jag det. Jag borde nog gå.
Visst, det borde du nog.
- Hej. Jag ringer dig. - Ja.
Angående i går kväll...
- Rayna är mycket att leva upp till. - Det var inte det jag skulle säga.
Jag fattar. Att gå vidare är faktiskt väldigt överskattat.
- Jessie... - Jag vet att jag inte är hon.
- Inte i närheten. - Jessie...
Jag kan inte konkurrera med henne.
Det jag tänkte säga var att jag kände mig nära dig i går kväll.
Nåt jag aldrig trodde att jag skulle känna igen.
- Jag är skadad. - Och förtjänar inte mig?
Då kan du gå härifrån.
Jag tänkte säga...
- Ge inte upp angående mig. - Menar du det?
Okej.
Kom hit.
Tack.
God morgon.
- Hade du en bra kväll? - Ja, det hade jag.
- Hade du? - Ja, det hade jag.
Hallå?
- Vad gör du här? - Jag bor här.
Cassie blev matförgiftad.
Hennes föräldrar tog henne till närakuten och körde hem oss.
- Var har ni varit? - Din syster var med...
- Jonah. - Jonah. Och jag var...
Jessie och jag träffades och beslöt oss för...
- Titta vad jag har. - Munkar!
Juliette?
Juliette här. Lämna ett meddelande.
TILL MINNE AV TIM BESS
Text: Maja Falk www.sdimedia.com